Du blir en dust når moren min er her. Prøver du å imponere henne?
Du er sint på meg, Bernard. Ikke på ham.
Spar den dritten til pasientene dine.
Han har helt rett.
Jeg klarer ikke å snakke med ham.
Kanskje du burde prøve en ny innfallsvinkel.
- Le, Lowenstein. - På sørstatsvis?
Hvis det ikke fungerer, måker du til ham.
Hva syns du om meg, Tom?
Du har gjort det stort.
Du er rik og lever som en dronning.
- Alt i alt er du i toppsjiktet. - Du lyver.
Jeg tror at du er en veldig trist kvinne.
Jeg liker at du snakker sant.
Og du er den første vennen jeg har fått på lenge.
Kom igjen. Skal vi gå på kino?
Kom igjen.
Sjeldne bilder fra Savannah Wingo-arkivet!
- Så flott! Hvor fant du dem? - Jeg snuste rundt.
- Er det Luke? - Ja. Han var en rabagast.
- Her er eksamensfesten. - Fra barneskolen?
- Badet dere alltid med klærne på? - Ja, faktisk.
- Og det er moren din? - Ja, det er Miss Lila.
- Hun var veldig pen. - Det er hun fremdeles.
- Hvem tok filmen? - Far kjøpte et kamera et år.
Han skulle slutte som rekefisker og bli rik på film. Ikke spør hvordan.
- Savannah sa at han tapte penger. - Det er en underdrivelse.
Henry Wingo var Midas' motsats. Alt han rørte ved, ble til dritt.
Hva er det?
Det er en av de sprøeste ideene til faren min.
Han trodde at tigeren ville trekke folk.
Men den bare skremte dem vekk.
Den eneste som ikke var redd, var Luke.
Han matet den og tok seg av den.
Han var modig.
- Hva med deg? - Jeg trengte ikke mot.
Jeg hadde Luke.
Det er øya vår.
Det eneste faren min eide.
Da filmen ble tatt, var den verdiløs.
Men ikke for Luke.
For ham var det verdens mest dyrebare sted.
Da han ble eldre, dro han til Vietnam.
Han kom tilbake som helt.
Sverget på at han aldri skulle reise bort igjen.
Det gjorde han ikke.
Hva skjedde?
Mor fikk øya i skilsmisseoppgjøret, og solgte den til staten med en gang.
De ville bygge en kraftstasjon.
Luke tørnet. Han kom med trusler. Myndighetene bare lo.
Han sprengte en byggeplass i lufta.
De sluttet å le.
Og så?
Han fortsatte med sin private krig. Skadet noen folk.
Vi prøvde å stoppe ham, men staten kom oss i forkjøpet.
De skjøt ham i hodet.
Vil du ha en kald drink? Kanskje en øl?
- Hvordan tok du dødsfallet? - Jeg punkterte helt.
Og på sørstatsvis gråt du ikke.
Det hender at jeg gråter.
I bryllup, OL... Når jeg hører nasjonalsangen.
Men ikke for Luke?
- Han kommer jo ikke tilbake. - Nei.
Men kanskje du ville kommet tilbake.
Hei! Velkommen hjem!
Dr. Wingo hadde en krise på sykehuset.
- Har jentene lagt seg? - Ja, for en stund siden.
Du kan gå hjem nå.
- Hei, trener. - Sally.
- Hvordan går det? - Bare bra.
Hva gjør folk i sånne situasjoner? Skal vi prate eller ignorere det?
- Vil du ha litt juice? - Ja.
- Hvordan går det med Savannah? - Det går opp og ned.
- Stoler du på psykiateren? - Ja da.
- Hva heter hun igjen? - Lowenstein.
- Skal jeg tenne på peisen? - Tror ikke det. Det er 30 grader.
Du er så tradisjonell.
Jack Cleveland vil gifte seg med meg, Tom.
- Trenger du en anbefaling? - Det var ikke morsomt.
Jeg fant ikke på noe mer vennlig og behersket å si.
- Hva vil du? - Jeg vet ikke.
En del av meg vil pakke sammen og forsvinne-
- fra et liv som ikke fungerer lenger.
Og en del av meg sier at jeg ikke får noe liv uten dette.
Hvordan kan jeg hjelpe deg, Sally?
Prøv å forstå meg, antar jeg.
Sally, jeg er lei for at jeg har gjort deg usikker.
Jeg kan være en innesluttet jævel.
Noen ganger.
Bare noen ganger.
Kommer du?
Jeg sover her.
Det ville vært for forvirrende.
Sally.
Takk for at du spurte.
Pappa er hjemme!
Pappa!
Hvor er du, pappa?
Hvem er smågrisene som hopper på brystet mitt?
Gjett om jeg er sulten! Dere er perfekte med litt sennep!
- Du klarer ikke å ta meg! - Ikke meg heller!
Hvem savnet meg mest? Husk at det står om penger.
På med skoa! Vi skal ut med bestefars rekebåt!
- Hei, Jenny. Likte du genseren? - Ja, den er fin.
Pappa...
Har du og mamma kranglet?
Nei, jenta mi. Alt er bare bra.
Dere lurer ikke meg.
Jøye meg.
Hva skal jeg gjøre med så mange smarte kvinner?
Gi meg en klem.
Jenny, Jenny...
Kom inn hvis du vil hjelpe til, Chandler!
Jeg fikk en fiskestang av bestefar!
Kom her, pappa!
- Lucy lagde den. - Nei!
Jeg vil pynte!
Klart at du kan pynte den. Det er din kake.
Ikke spis glasuren.
Jeg vil lage en!
Henry, kom og sett deg! Barna skal blåse ut lysene!
Henry! Hørte du? Vi skal synge for Tom og Savannah.
Jeg ser på tv.
- Kom og feire bursdagen til ungene! - Kom her, kjerring.
Ikke si hva jeg skal gjøre i mitt eget hus! Du er bare en gjest!
- Slå på tv-en igjen. - Nei!
Vær så snill, mamma. Det er greit. Slå på tv-en!
Slå på tv-en igjen!
Lila, jeg er luta lei av at du aldri viser respekt!
Tv-en er ødelagt, din dritt. Nå kan du se ungene blåse ut lysene.
- Pappa skal heve garnet, bestefar! - Jeg kommer, bursdagsbarn.
Jeg har med fiskestanga.
Pass dere. Han skal åpne det.
Vent.
Vet ikke om det er så mye reker her.
Først må vi kaste krabbene over bord.
- Hvorfor det, bestefar? - De dør i sola.
Se opp for piggrokker. Det er langt til sykehuset.
Kan du gjøre noe for meg, Chandler?
- Ta opp en reke og skrell den. - Det kan jeg gjøre.
Ta den med tommelen... Prøv å gjøre det med én hånd.
Du har dreisen på det.
Hent den kassa der borte til denne søppelfisken.
- Han ba meg hente den. - Nei, meg.
De er glade i deg, pappa.
Braves tapte for Dodgers i går. 3-0.
Visste du det, gutt?
Ja, jeg vet det, pappa.
- Legg den her. - Kan jeg bli rekefisker?
Du kan bli rekefisker, akkurat som meg.
Ha det, jenter! Jeg er glad i dere!
- Hvordan kommer du til flyplassen? - Jeg tar drosje.
Ha det!
Jeg innså ikke hvor glad jeg var i dette stedet før jeg reiste bort.
"Sjelen min gresser som et lam på skjønnheten i fjæra."
- Du skrev det i et brev til meg. - Jeg skrev gode brev, ikke sant?
Du har møtt noen i New York, ikke sant?
Vet ikke.
Det vet jeg.
Gjør som jeg sier. Du skal be Newburys om unnskyldning.
Todd sa at vi var hvitt pakk.
Du viste at han hadde rett da du banket ham, din dust.
- Fin utsikt. - Jeg vil hjem.
Hysj.
- Tom. - Hei, Reese.
- Jeg er her for å besøke moren min. - Kom inn. Hun venter deg.
Takk! Det er hyggelig av deg å ta imot oss.
Gleden er på min side. Du er like pen som vanlig, Lila.
Vellykkede menn er alltid de hyggeligste.
Sett deg her mens Tom og jeg tar en prat på kontoret.
Det er et persisk teppe!
Fra Persia!
Hvis du rører sønnen min igjen, blir du krabbeagn i elva, gutt.
En Wingo rører ikke en Newbury.
Hvis du sier at jeg slo deg, jager jeg familien din ut av byen.
Kom deg ut.
Det er fuktigere enn i New York...
Hei, kjære. Tom.
Rikdom kler deg, mor.
Du fikk det virkelig som du ville.
Gi deg.
Fortell om Savannah.
Hun har langt igjen.
Jeg har artikler om sinnslidelser. Gi dem til psykiateren hennes.
Det skal jeg gjøre, Lila.
- Hva forteller du doktoren hennes? - Alt som kan hjelpe henne.
Drikk teen før isen smelter.
Jeg skal fortelle Dr. Lowenstein om Callanwolde.
- Jeg vet ikke hva du snakker om. - Jo, det gjør du.
Vi lovet at vi skulle tie om det. Jeg venter at du holder det løftet.
Vi var bare unger. Det var et dumt løfte.
- Det ville hjulpet å snakke om det. - Jeg vil beholde privatlivet mitt.
- På bekostning av datteren din? - Ikke overdriv.
- Jeg trengte ikke fortelle det. - Jeg vil ikke snakke om det.
Det har alltid vært problemet!
Vet du hva problemet ditt er?! Du dveler ved fortiden.
Jeg ser meg aldri tilbake. Når jeg sier adjø til noe, lukker jeg døra.
- Hva med Luke? - Hva?
Tenker du noen gang på Luke?
Streifer han tankene dine?
Hvem lærte deg å være så grusom?
Det gjorde du, mamma.
Du lærte meg også at du kan elske folk som nesten har ødelagt deg.
Skal det varme en mors hjerte?
Du må være tålmodig med meg, Lila.
Du har gjort mye som gjorde meg forbannet.
Det er så mye bråk i New York.
Sirener, bilhorn, skrik...
Bare melk, ikke sant?
Ja. Takk.
Jeg har noe å fortelle deg.
Jeg vet det.
Jeg vet ikke hvordan...
Bare si det.
Det regnet den kvelden.
Mamma lærte oss å danse.
Kom og dans med oss, Tom!
En av de få gangene vi hadde det gøy.
- Jeg kan ikke danse, mamma. - Klart at du kan danse.
Hold Savannah i hånda.
Snurr rundt. Og spark.
Nå skal vi snurre igjen.
Hvem er det?
De brøt seg inn i huset.
Tre karer.
Mamma ropte: "Hjelp oss, Tom!"
Jeg ville, men jeg klarte det ikke.
En av dem voldtok Savannah. Den andre voldtok moren min.
Det er vel ikke løsningen på alle Savannahs problemer.
- Men du burde vite det. - Ja, herregud.
Hva er Callanwolde?
Fengselet de rømte fra.
Hvor gammel var Savannah da det skjedde?
13.
Og...
Hva gjorde du mens det foregikk?
Vet ikke.
Vet du ikke? Kanskje du løp etter hjelp.
Nei.
- Hvorfor ikke? - Vet ikke.
Hvorfor tror du at du ikke gjorde det?
Bare derfor.
Det er et barnslig svar, Tom.
Du sa at...
Tre karer kom inn. Hva skjedde med den tredje?
Tom?
Hvor var han?
Hjelp meg, Tom!
Mamma!
Savannah! Stopp!
Tom?
Det er greit.
Fortell om ham.
Han sa: " Rører du deg, skjærer jeg over halsen på deg."
Rått kjøtt. Han sa at jeg var rått kjøtt.
"Ingenting er bedre enn ferskt, rått kjøtt. "
Det som skjedde med meg...
Det var utenkelig. Bokstavelig talt.
Jeg visste ikke at det kunne skje med en gutt.
Jeg ville bare dø.
Spesielt da jeg så Luke.
Nei!
Luke, to. Mamma, én. Jeg gjorde ingenting.
Det var ingenting du kunne gjøre. Du var bare en liten gutt.
Du var ubevæpnet.
Det er overraskende at du og Savannah overlevde.
Hva skjedde etterpå? Jeg mener...
Hvordan taklet familien det? Faren din...?
Hvem har sagt at vi fortalte det?
Sa dere det ikke?
Lkke til noen?
Dere må ha sagt det til politiet?
Herregud, Tom.
Mamma sa: "Det er over.
Få ut skrottene.
Rydd opp rotet."
Hun var sinnssyk den kvelden.
"Det har ikke skjedd, det har ikke skjedd. "
Hun gjentok det.
Hvis vi nevnte et ord om det, ville hun slutte å være moren vår.
Hun sa at alt ville virke bedre når sola sto opp.
Da vi hadde begravd likene-
- gikk jeg inn for å se til Savannah.
For å se hvordan det gikk med henne.
Hun prøvde å gjøre som mamma sa.
Hun prøvde å late som ingenting.
Hun krøllet håret.
Men kjolen var vrengt.
Da faren min kom hjem til middag, satt vi og spiste som vanlig.
Gud hjelpe meg...
Jeg tror at tausheten var verre enn voldtektene.
Tre dager etter prøvde Savannah å ta livet av seg selv.
Hun kunne tie stille, men hun kunne ikke lyve.
Og det er det jeg liker ved Sørstatene
Si noe, Lowenstein.
Hvordan føler du deg?
Jeg føler meg ålreit.
Jeg trodde at jeg ville gå i dørken etter å ha fortalt det-
- men jeg føler meg overraskende ålreit.
- Er du sikker? - Ja da.
Jeg mener...
Hva er jeg?
Jeg er lettet.
Skittentøyvasken er rein, skjelettet er ute av skapet...
Du har virkelig lært å skjule smerten.
Du har gjort det hele livet.
Den 13-åringen har det fremdeles veldig vondt.
Ikke vær sånn, Lowenstein.
Jeg føler smerten din, Tom. Jeg føler den.
La deg selv føle den.
Det krever mot å føle smerten.
Du kan takle den.
Ikke vær redd. Det er greit.
Du har holdt den inne så lenge.
Bare slipp den ut.
Slipp den ut.
Du har mye å gråte for, ikke sant?
Det er greit.
Føl smerten.
Gråt ut.
Føl smerten.
Det er den eneste måten å lege seg selv på.
Bare slipp den ut.
Slipp den ut.
Det er greit.
Herregud!
- Jeg er for gammel for sånt tull. - Kom igjen, trener. En gang til.
- Er det hardt å bli gammel? - Kom her.
Det er ikke personlig, men jeg skal lage merker på hele trynet ditt.
Det var godt å legge deg i bakken.
Klar, ferdig, gå!
Kom igjen!
Jeg nekter å tro at jeg får bank av en fiolinist.
Gi gamlingen en hjelpende hånd...
Nå skal jeg ta deg...
Far.
Er det sånt moren din lar deg gjøre?
Greenberg sier at du har skulket to timer denne uka.
- Jeg liker ikke Greenberg. - Gode lærere er vanligvis strenge.
- Tom Wingo, Bernards fotballtrener. - Jeg har hørt mye om deg.
Skal vi gi oss for i dag? Gå hjem og øv på fela.
- Jeg ante ikke at han var så sterk. - Han er en god fotballspiller.
Han kan ikke spille fiolin med fingerbrudd.
- Han er ganske forsiktig. - Han burde være bekymret.
Jeg må avbryte treningen.
Jeg har meldt på Bernard på Tanglewood.
Med litt disiplin kan han bli en god musiker.
Du er maestroen.
Godt at du forstår.
Susan og jeg har selskap på fredag. Kan du ikke komme?
Takk.
- Hvordan går det? - Bra.
Fint.
Hvordan er det med henne?
Tatt i betraktning hva hun har gjennomgått, går det veldig bra.
Kan jeg gå inn til henne?
Det tror jeg hun ville likt.
Hvordan går det, kjære?
Jeg er fremdeles her.
Så...
Vet ikke hva jeg skal si.
Bare la meg gi deg en klem.
Jeg er så lei for at du måtte gjennomgå dette.
Du gjorde meg en tjeneste. Men ikke gjør det igjen.
Jeg orker ikke tanken på en verden uten deg.
- Det er visst fint i Tanglewood. - Det driter vel jeg i.
- Jeg skrev til treneren på skolen. - Hvorfor det?
Jeg sa at han fikk en skikkelig spiller. Du er en tøffing.
Er jeg det?
Du taklet alt jeg disket opp med, og ba om mer.
- Du er den beste treneren min. - Jeg er den eneste treneren din.
Nei, jeg mener lærer. Den beste læreren jeg har hatt.
Takk. Det er lenge siden en elev har sagt det.
- Hvorfor sluttet du? - Jeg ville gjøre noe bedre med livet.
Hva da?
Godt spørsmål. Jeg er ikke sikker.
- Kan du gå tilbake til det? - Vet ikke om de vil ha meg.
- Kanskje jeg kan skrive et brev? - Takk, Bernard.
Men du kan gjøre noe annet for meg.
Spill fiolin. Faren din sier at du er god.
- Her? Nå? - Hvorfor ikke?
Ok, men jeg er litt flau. Folk tror sikkert at jeg vil ha penger.
Hva er galt med noen ekstra dollar?
Jeg kan spille noe som jeg har øvd på.
Hvis jeg kunne spille sånn, ville jeg aldri rørt en fotball.
Hva er galt med å gjøre begge deler?
Ingenting i det hele tatt.
Vær så god.
Skynd deg, ellers rekker du ikke toget.
Faren min hater deg, trener Wingo.
Ja, men han elsker deg.
Kom her. Ha det, Bernard.
- Jeg kommer til å savne deg. - Samme her.
- Jeg skal skrive. - Det er best for deg!
Og ikke røyk!
Kanskje du trenger den!
Jeg trodde at klassiske pianister var snerpete og blodfattige.
Du kan sitte ved siden av henne hvis du vil prøve deg.
- Hun er ikke min type. - Fint.
- Hvorfor sier du det? - Hun har et forhold til mannen min.
Har du møtt alle?
Jeg er vettskremt. Kingsley er en av yndlingsforfatterne mine.
Tom, så hyggelig at du kunne komme.
Hyggelig at jeg fikk høre deg spille igjen.
Jeg så deg i Charleston i fjor sommer. Brahms' fiolinkonsert.
Bartók.
Har du sett en Stradivarius før? Det beste instrumentet som er lagd.
Jeg skal spille noe til ære for Mr. Wingo.
Vi har ikke ofte gjester sørfra.
Hva vil du høre, trener? Jeg kan ikke mange fotballsanger.
Hva som helst.
Dæven, Herb! Mozart skrev jaggu snertne låter!
Kan du vennligst lage en whisky og soda til meg?
Ja da, sir.
- Hvem er det? - En venn av Susan.
En eller annen fotballtrener.
Sjarmerende.
- Litt mer vin? - Nei takk.
- Han er en ubetydelig kunstner. - Hvordan kan du si det?
- Han henger på Metropolitan. - Det gjør dopapiret også.
Tom, snakk med Madison. Han er en beundrer av sørstatsforfattere.
Faulkner, O'Connor, Eudora Welty...
- Jeg liker opprørske gråjakker. - Utsvevende eksentrikere?
De var gale, hele gjengen.
- Du vet vel litt om galskap, Tom? - Litt.
Søsteren hans er Savannah Wingo. Kjenner du henne, Madison?
Hun er veldig god.
- Hun er pasient hos Susan. - Det er upassende.
Kjære, alle vet at du er litteratenes håndspålegger.
Rart at du ikke får royalties.
- Hva har du drukket, Herbert? - Spør Tom. Han blandet drinken.
- Du prøvde ikke å forgifte meg? - Ikke med overlegg.
Men du vet hvordan underbevisstheten fungerer.
Jeg liker deg, Tom. Du har tæl og en Tara-aktig stolthet.
- Du lovet at du ikke ville gjøre det. - Jeg burde ikke hakke på Tom.
Jeg burde hakke på deg som gjorde sønnen min til et fotball-monster.
Hvordan kan du la ham risikere hendene?
Og hvordan kan du sitte her når du knuller mannen min?
Du skylder Monique en unnskyldning.
Du skylder meg en unnskyldning, din drittsekk.
Eier du ikke humor, kjære?
Hva heter rollefiguren i det nye stykket ditt, Madison?
Jeg kaller ham S.B.
- Han er basert på en av oss. - Ikke meg, håper jeg.
Herbert! Sørstatsgutten har fela di!
Hva sa han?
Best at du skynder deg! Den begynner å bli tung!
- Hvor blir det av deg, Herbert? - Hva går det av deg?
Kjære, eier du ikke humor?
Den er verd over en million dollar.
Hvis jeg slipper den, er den ikke verd en dritt.
Ikke gjør det, Tom.
- Be kona om unnskyldning. - Du bløffer.
Det er mulig, men det er en god bløff. Ikke sant, rasshøl?
Jeg er lei for det, Susan!
Oppriktighet kler deg, Herbie.
Nå kan du be meg om unnskyldning for dine mangelfulle manerer...
...din hestepikk.
Jeg er veldig lei for det, Tom.
Dere kan jaggu feste her i New York.
Tom!
Vent!
Nå vet jeg hvorfor du alltid virker så trist.
Ta meg med deg.
La meg advare deg...
Tanken på å bli forelsket skremmer vannet av meg.
- Da kan vi være venner. - Veldig gode venner.
Lowenstein...
Jeg tror jeg liker utroskap.
Det er derfor det er en synd.
Gjør bot, syndere! Stå sammen med Herren!
- Etter i natt må jeg gjøre bot. - Jeg har problemer.
Hvorfor det?
- Hvorfor har du problemer? - Jeg begynner å like denne byen.
Hva fikk deg til å ombestemme deg?
- Må du spørre? - Jeg trenger mange forsikringer.
Lowenstein, du kan alltid få meg til å ombestemme meg.
Hei, Tom. Varme bakervarer.
Forstyrrer jeg noe slibrig?
Hei, Susan. Du ser flott ut. Fint at dere fikk dere et nyp.
- Vil du ha smør på croissanten din? - Spør ham.
Jeg snakket med Bernard i dag, og han ba meg komme på besøk.
Jeg trodde ikke mine egne ører.
- Jeg er så takknemlig, Tom Wingo. - Det var da så lite...
Her er eiendommen. Den går helt rundt dit.
- Er det ikke flott? - Ikke så flott som deg.
Vi er framme. Herbert liker seg ikke her. Han er allergisk.
Jeg savner lukten av eksos. Utrolig at vi bare er en time fra New York.
South Carolina har ikke enerett på trær.
I mitt neste liv vil jeg være deg.
Jeg vil tjene masse på gærninger, ha toppleilighet i byen...
...et flott hus på landet og en kar som meg.
Kom igjen. Jeg skal gi deg en omvisning.
Er det ikke fint?
- Du knuste et dusin egg. - Blås i det.
Vet du hva jeg tenkte første gang jeg så deg?
"Jøss, hun hater meg.
Hvorfor får hun meg til å føle meg så dum?"
- Hva tenker du nå? - Akkurat nå?
Jeg tenker: " Hvorfor får hun meg til å føle meg så bra?"
Fordi hun elsker deg.
Lowenstein...
Kanskje jeg burde kalle deg Susan nå.
Jeg liker måten du sier Lowenstein på.
Vet du hva? Før jeg møtte deg, var jeg en søvngjenger.
Uten å vite det.
Jeg er redd.
For hva da?
Hva kommer til å skje når Sally vil ha deg tilbake?
Hun vil jo ha deg tilbake.
- Hvorfor er du så sikker på det? - Jeg har smakt på varene.
Herregud...
- Spre beina. - Din gris!
Nei da. Spre dem sånn.
Nå må du takle meg! Kom igjen!
Ta imot!
Å ne¡!
- Jeg er for gammel til sånt. - Samme her.
Dette er den beste delen.
Må jeg bli jødisk hvis vi holder sammen?
Selvsagt ikke.
Det er greit for meg. Alle i familien gjør det.
Luke er der oppe et sted.
Din dust!
Da jeg var liten, virket han som en gud.
Hvordan ser du på ham nå?
Som et menneske-
- med begrensninger. Som alle andre.
Bortsett fra deg, Lowenstein. Du er perfekt.
Jeg er langtfra perfekt.
Når jeg ser tilbake på livet mitt, innser jeg-
- at jeg har vært paralysert i de siste... Gud vet hvor lenge.
- Hvorfor ble jeg i det ekteskapet? - Dere hadde jo en sønn.
Jeg hadde mine grunner, men ingen var gode nok.
Det falt meg bare aldri inn-
- at det var mulig.
Og nå...
Jeg våkner om morgenen, og bruker hele dagen på å tenke:
"Er det ikke fint å føle seg bra?"
Når jeg hører at du kommer mot meg i gangen-
- klarer jeg ikke å la være å smile.
Jeg smiler konstant.
Jeg elsker deg, Lowenstein.
Kan vi dra tilbake til hytta og elske i hele natt?
Du har mye å lære om friluftsliv.
Jeg er glad for at du tok meg med hit.
Lowenstein sier at du kan dra hjem snart.
Jeg tror at jeg er klar.
Hva med deg? Når drar du hjem?
Vet ikke. Sally og jeg har problemer.
Det var leit, Tom.
- Jeg lurte på å bli her en stund. - Du i New York? Utenkelig.
- Du kan ikke forlate Sørstatene. - Du gjorde jo det.
Jeg elsker dem ikke som deg.
Hallo?
Hei, Sal.
Har hun ringt deg?
Vi visste jo at denne dagen ville komme.
Men man er aldri... helt forberedt.
Hold om meg. Det føles som om jeg holder på å dø.
Noe av det jeg likte ved deg, er-
- at du er den typen som drar tilbake til familien.
Jeg må finne meg en kjekk, jødisk gutt. Dere tar livet av meg.
Er det greit å dra hjem?
- Jeg tror det. - Bra.
Jeg har begynt på en ny diktsamling.
Den heter Tidevannets fyrste, og er tilegnet et flott menneske.
- Luke ville satt pris på det. - Jeg tilegnet den...
...til broren min Tom Wingo, hukommelsen min.
Takk skal du ha, jenta mi.
Takk.
Hvorfor gjør du det så vanskelig, Lowenstein?
Du elsker henne høyere. Bare innrøm det.
Nei, Lowenstein. Bare lenger.
Vi tilbrakte våre siste timer på Rainbow Room.
Vi danset tett.
Akkurat som i drømmen min.
Jeg holdt henne i mine armer-
- og sa at det var hennes skyld at jeg kunne dra tilbake.
Seks uker før hadde jeg vært klar for å dra fra kona og ungene.
Jeg ville bort fra alt.
Men hun forandret på det.
Hun forandret meg.
For første gang følte jeg at jeg hadde noe å gi-
- til kvinnene i livet mitt.
De fortjente det.
- Pappa! - Pappa er hjemme!
Har du med noe til meg?
Så jeg vendte tilbake til hjemmet og livet mitt sørpå.
Og med kona og barna ved min side-
- aksepterer jeg livet og skjebnen min.
Jeg er lærer, trener og en høyt elsket mann.
Og det er mer enn nok.
I New York lærte jeg å elske foreldrene mine-
- og alle skrøpelighetene deres.
I familier fins det ingen utilgivelige forbrytelser.
Men det er livets mysterium som holder meg gående nå.
Jeg ser mot nord.
Og jeg ønsker at hver mann fikk tildelt to liv.
Og hver kvinne.
På slutten av hver dag kjører jeg til Charleston.
Når jeg krysser broa som fører meg hjem-
- føler jeg ordene bygge seg opp inni meg.
Jeg kan ikke stoppe dem eller forklare grunnen.
Men når jeg når toppen av broa, hvisker jeg disse ordene...
Jeg sier dem som en bønn.
Som anger, som lovprisning.
Jeg sier:
"Lowenstein, Lowenstein."
Tekst: SDI Media Group
Ripped by: SkyFury